Vi begär mycket av våra patienter.
Vi söver dem, skär i dem,
petar runt i deras hjärnor och inälvor med vassa föremål.
-Vi ber dem om att lita på oss. -Den blå.
Om du är osäker, välj blått. Det matchar dina ögon.
Tack.
Sjukhuset och personalen älskar Richard.
Enligt dem stal jag jobbet. De kommer att bli arga.
-Som du är. -Ja, jag är arg,
men jag tror ändå att du kommer att göra ett bra jobb.
Du blir en mycket bra chef.
Men kirurger har svårt för tillit,
eftersom vi ända från början får lära oss att vi bara kan lita på oss själva.
Det enda vi kan lita på är våra egna instinkter.
Vet någon vad mötet handlar om?
-En kupp. -Webber ut, Shepherd in. Stämmer det?
-Vi vet vad du vet. -Struntsnack.
Din syster är hans man. Ska vi tro på att du inget vet?
Fråga någon annan.
Shepherd sparkar säkert folk. Han kanske börjar med dig.
Jag är säker, vi bor i samma hus. Men ni borde passa er.
-Vad vet du? -Det är enkelt.
Shepherd hatar sammanslagningen. Folk från Mercy West åker ut.
Derek sparkar ingen för att de är från Mercy West.
Han är inte sådan. Han är lojal och rättvis.
Säg det till Webber.
De enda kunskaper man kan räkna med är ens egna.
Tills man en dag lämnar klassrummet och kliver in i operationssalen.
Vi har nästan fått ut tumören.
Vi blir klara tidigt, Grey.
Du kanske hinner höra slutet av Shepherds tal.
Takykardi!
Man omges av andra. Ett helt arbetslag med andra.
Jag fattar inte vad som hände. Allt verkar i sin ordning.
Det blöder ingenstans. Jag ser inga blödningar.
Jag ser inget fel här nere.
Varför är hjärtfrekvensen så hög?
-Kolla anastomoserna. -Allt är intakt!
Vänta, vänta. Kände jag en rörelse?
Hon är vaken. Dr. Bailey, patienten är vaken.
Ett arbetslag man är beroende av...
...vare sig man litar på dem eller inte.
Vad i helvete gjorde du?
Söv henne, på en gång!
Jag vet att du är rädd, men allt kommer att ordna sig.
Allt kommer att ordna sig. Försök att andas.
Jag flushar 1 50 propofol.
Hej.
-Blir det ett långt tal? -Jag vet inte.
-Så... härom kvällen... -Jag vill inte prata om det.
-Vad i helvete har han på sig? -Han ser bra ut. Chefaktig.
Han ser ut som en begravningsentreprenör.
-Jag lovade att vi skulle applådera. -Jaså?
Tack för att ni kom. Jag vet att ni är upptagna,
så jag ska fatta mig kort. Som ni kanske har hört
har jag utsetts till tillfällig kirurgchef.
Mitt mål är att övergången ska bli så lätt som möjlig.
-Den sista tiden har varit lite skakig. -Nu kommer det.
-Misstag har skett. -Han menar sammanslagningen.
-Jag tänker ställa dem till rätta... -Jag sa ju det.
...och återge sjukhuset sin forna glans.
Forna glans? Begravningsgubben behöver en talskrivare.
-Det är kört för oss. -Just det, töntar.
-Kolla där, Webber. -Och...
Vad jag menade...
Jag vill alltså tacka er
för ert stöd, i förskott. Det var allt. Då återgår vi till jobbet.
Avery? Hämta mina journaler och ta dem till rum 221 4.
Yang kommer oftast in tidigt och gör det.
Yang assisterar inte mig i dag. Du gör det.
Karev, du lär vara barnavdelningens framtid?
-Ursäkta? -Fågeln Bailey
viskade det i mitt öra. Du ska assistera mig
-så får jag se själv. -Vad sa hon?
Du är sjukhusets bästa barnvakt.
Håll tyst.
Är inte barnavdelningen hård nog? Säg det rakt ut, Avery.
Nej då.
Låt dig inte luras av rullskridskorna. Barnavdelningen är tuff. Rond.
Om tio minuter.
Barnavdelningen! Vem är körd nu?
Jag hörde att...
...Sloan skrevs ut från sjukhuset i LA.
Så bra. Är hon... Kommer hon tillbaka snart?
Mark? Är det ett skämt? Tänker du inte ens se på mig?
Torres, jag vill att du tittar på ett liggsår.
Moget. Väldigt moget, Mark!
Du har två val.
Skriver du under här får du förtidspension.
Då går du i pension tidigt och förlorar din licens.
Då lämnar du sjukhuset omedelbart
-och utan påföljder. -Det skriver du inte under.
Du skriver under det här.
Här står det att du frivilligt går med i
läkarkårens rehabiliteringsprogram.
Rehabilitera dig, Richard. Nyktra till.
När du kommer ut finns jobbet kvar.
Om styrelsen säger ja.
Jag behöver tid att tänka.
Vad måste du tänka på?
Du tänker väl inte sluta?
Ursäkta mig, men chefen...?
-Ja? -Ja.
Ursäkta, dr. Shepherd. Vi har ett problem och behöver dig.
Ursäkta mig.
-Patienten låg på bordet... -Hon fick rätt bedövning.
-Det här är inte vårt fel. -Sluta!
Ta ett djupt andetag. Titta till patienten.
Okej.
Det här kan hända. Det har hänt mig.
Har vi tur minns hon ingenting.
-Hon kan glömma att stämma oss? -Precis.
Hur var det? Det var väl bra?
-Väldigt chefaktigt. Ta av slipsen. -Bra. Vad?
Slipsen...
Mr och mrs Wilson? Vi är här för att informera om operationen.
Tumörresektionen är avklarad. Jag fick bort hela tumören
-från bukväggen. -Det är mycket bra.
-Operationen gick bra. -Jaså?
Och när jag vaknade på bordet?
Hur bra gick den delen?
När jag kände lukten av mitt eget brända kött? Hur gick det?
När jag låg där utan att kunna tala
medan jag kände hur du grävde i mina inälvor!
Jag kunde inte röra mig! Jag var vaken och ni hade ingen aning!
Hur bra gick den delen?
Så här gör vi. Jag kollar själva bedövningen.
Vi gör full blodstatus, kemisk analys och en anlagsprofil.
Så här gör vi? Vi? Hörde du inte?
Flickan är traumatiserad. Vi kommer att bli stämda!
-På grund av dig! -Hur vågar du
tala så till mig? Du vet inte vad som gick snett.
Nej, men det här vet jag: du är ny här,
och du är säkert sur för att din parkeringsplats
var bättre på Mercy West.
Och jag vet att du är narkosläkare, så du tjänar massor med pengar
och jobbar skäliga timmar, medan du sitter på rumpan
och läser Architectural Digest samtidigt som någon på andra sidan
skynket faktiskt jobbar och sen blir stämd.
-Ursäkta... -Jag vet inte hur det var på Mercy West,
men här på Seattle Grace brukar vi
lita på att narkoskillen gör sitt jobb, så att vi kan göra vårt.
Vi förväntar oss att narkoskillen håller sig alert,
hur lång och tråkig operationen än är.
Vi förväntar oss att narkoskillen koncentrerar sig på
att hålla patienten medvetslös!
Hur länge har Brad känt smärtorna?
-l ett par månader. -Brad, är smärtan konstant
eller är den värre ibland, och bättre ibland?
Den är oftast värst på morgonen, efter frukost.
Vilket är när han måste gå till skolan.
Men jag har ont vid andra tidpunkter också.
Ja, som när du har ett spanskaprov
eller måste hålla föredrag i historia...
-Stress kan förvärra magont. -Uppmuntra honom inte.
-Han låtsas för att missa skolan. -Nej!
Buken är mjuk, inte öm, inte hård. Normala tarmljud.
Jag vill fortsätta undersökningen. Dr. Karev, hur går vi vidare?
-Vi kan pröva med kontrast-CT. -Visst.
Brad, det här kommer att kosta tusentals dollar,
och försäkringen täcker bara en del. Du förstår väl det?
Jag låtsas inte, pappa! Jag lovar!
Dr. Altman? Jag såg att Avery ska assistera
-vid alla dina operationer i dag. -Ja.
Så det finns inte rum för mig?
Du har arbetat med alla mina fall sedan jag kom hit.
Det här är ett utbildningssjukhus. Jag måste ge andra ST-läkare en chans.
Ja, naturligtvis. Jag förstår.
Kommer du ha plats för mig i morgon, eller i övermorgon?
Jag... vet inte.
Jag bara...
Jag kan inte i dag, Cristina.
Jag kan inte.
Leslie? Hej.
Det här går fort. Vi ska bara undersöka din...
-Lugn! Försiktigt! -Jag vill inte att du rör mig.
-Leslie... -Jag menar det.
Låt henne inte röra mig.
Jag vet att du haft en svår dag,
-men om vi inte undersöker... -Jag minns.
Jag minns att du skrek under operationen.
-Du fick panik. -Takykardi.
Du fick panik.
Med dina händer, inuti min kropp. Du bara...
Dr. Bailey, hon blöder från snittet.
-Det har gått upp. -Jag menar det! Rör mig inte!
-Okej! -Du får inte röra mig!
-Grey, lägg om såret. -Rör mig inte!
Använd täckförbandet och tryck med ena handen.
Ta så mycket gasväv du kan med den andra.
Ser du tejpen? Du behöver en lång bit.
-Behöver du hjälp? -Nej, det går bra. Tack.
-Okej. Glöm det. -Jag vill prata med dig om Mark.
-Sluta riva sönder dem. -Han pratar inte med mig.
Han ser knappt på mig. Jag vet att vi har gjort slut,
men vi jobbar ju ihop, och jag ska bli plastikkirurg.
-Det ska du inte alls. -Men ändå...
Vi måste se varandra varenda dag.
Han är bästa kompis med min systers Post-it-man.
-Vad ska jag göra? -Han är inte rättvis.
-Nej, verkligen inte! -Allvarligt talat,
ta det lugnt med gipsvadden.
Han kan väl vara artig? Ett engångsligg är inte hela världen.
Eller hur.
-Han låg ju med Addison. -Sant. Mer än en gång.
Vad?
-lngenting. Jag sa inget. -Mer än en gång?
Det där, då? Fläcken? Ser du den?
-Det var damm. -Det stämmer inte.
lnget barn vill vara tönten som måste åka till sjukhuset,
-inte hur töntig man än är. -Jag älskade sjukhuset som barn.
lngen skola och massor av coola saker att leka med.
Okej. Vi går igenom det igen.
Han kom in med allvarliga, oregelbundna buksmärtor.
-lnget mönster. -Normala provsvar, ingen feber.
-Buken var mjuk. -Vi missar något.
-Kronisk mesenteriell ischemi? -Vore märkligt för ett barn,
-men med kärlproblem... -Symptomen stämmer.
-Och inget syns på CT. -Problemet är
att säker diagnos bara uppnås
-genom explorativ laparaskopi. -Och?
Brads pappa ville inte att vi skulle CT-röntga.
Tror du han går med på laparoskopi?
Hej.
Teddy har svartlistat mig. Hon erkänner det inte,
men jag tror att...
Jag vill inte prata om Teddy. Vill du prata om Teddy?
Nej.
Jag hörde att han bröt ihop.
-Jag hörde något om droger. -Receptbelagda, eller...?
Gå och var läkare. Nu.
Richard? Att sitta här, det är inte bra.
Det hjälper inte. Skriv under, gör rehabiliteringen.
-Skriv under. -Vem tror du att du är?
Vem tror du... Du är inte min överordnade,
och inte chefsläkare. Du stal mitt jobb, men...
Du har problem. Jag vill hjälpa dig.
-Jag hjälpte dig! Du avskedades inte! -Du avskedades
-när du tog första drinken! -Försvinn!
Gör inte så här. Avsluta inte din karriär för att hämnas.
Jag gjorde det jag var tvungen, inte mer.
Se mig i ögonen och säg om det.
Jag ville ha jobbet.
Visst, jag erkänner det. Jag ville inte avsluta din karriär.
Det är väl inte upp till dig? Du gjorde det du var tvungen till.
Men den här delen är upp till mig.
-Så försvinn. -Nej!
Sluta! Båda två! Folk ser på.
Tillbaka till arbetet.
KONFERENSRUM
-Narkoskillen vill ha en ursäkt. -Vad?
Leslie Wilsons cytokrom P450-resultat.
Hon metaboliserar bedövningsmedel för fort,
mycket snabbare än normalt. Vi kunde inte veta det innan operationen.
-Därför vaknade hon? -Ja.
Du behöver inte knäfalla och be om ursäkt,
men något ifrån hjärtat vore fint. Något som:
''Du hade rätt och jag misstog mig, och var rätt elak.''
Och kanske: ''Du är en helvetes bra läkare.''
Det var inte vårt fel. Det är goda nyheter.
Hon behöver en operation till. Snittet slutar inte att blöda.
-Hon kan ha en interna blödningar. -Okej.
Det blir inte lätt, men nu vet jag hur jag kan söva henne.
Jag får inte röra vid henne.
Jag är duktig med patienterna.
De litar alltid på mig. Jag har aldrig...
Jag vet inte ens hur...
Jag får inte röra vid henne.
-Varför går du så konstigt? -Jag har en brännskada.
-Var då? -Försvinn.
Vi är båda läkare. Var inte generad.
Jag är inte generad! Jag väntar på Meredith. Stick iväg.
-Du fick ta min fästing. -Det här är ingen fästing.
-Den här dagen suger. Mark suger. -Yang har brännskador på tjejdelarna.
Det är inte på tjejdelarna.
De är på hennes rumpa. Se hur hon går.
-Har ni inga patienter? -Hur brände du dig på rumpan?
-Du sökte mig? -Mer, kom.
Resten av er kan gå.
-Herregud! -lnte så högt.
Hur...? Vad...?
Du har gallermärken på rumpan.
Nej, fläktmärken. Men sak samma.
Jag var upptagen med att ha sex. Kan du lägga om såret?
Owen beter sig som en grottmänniska.
Det är sexigt. Rätt störande, men mest sexigt.
Han är nog upprörd över att jag ville bort ge honom till Teddy.
Alex!
-Sexiga märken! -Du får blåsor.
-Kan du köra ut dem? -Bailey söker mig.
-Lexie, kan du ta över? -Jag hatar dig.
-Jag tar med mig Alex. -Vad?
Kom. Kom igen.
-Är det här en sex-skada? -Herregud...
Det är det.
Jag brukade få sex-skador med Mark.
Han var bra på att lämna en med sex-skador.
-Gråt inte på min rumpa. -Förlåt.
Snälla, gråt inte.
-Hej. Är du...? -Upptagen.
Dr. Altman, jag hämtade allt du bad om.
De är sorterade efter nummer och rumsnummer.
Efter nummer?
-Är det inte så...? -Det går bra.
Yang sorterar efter prioritet, mest viktig till minst viktig,
men det går bra. Följ mig.
Nej!
Ni får inte skära i vår son utan bevis på att något är fel...
-Pappa? -Nej! Lyssna på mig.
Vi pratar om tusentals dollar - baserat på en gissning?
Han har en nervös mage och dåliga betyg. Det är allt.
Jag hatade också skolan, Brad. Jag fattar.
Din mamma och jag har jobb och vi går till dem.
Skolan är ditt jobb. lngen operation, det är vansinnigt.
Nej!
Är det rätt att de tar hem honom?
-Nej. -Brad, jag undervisar.
-Tror du att han låtsas? -Nej.
-Vad vill du göra? -Jag vill mosa pappan
-mot en vägg. Förlåt. -Visst. Alltså, det vore bra...
Förutom fysiskt våld? Det här är barnavdelningen.
Dina patienter kan inte tala för sig själva.
Förutom ingreppen består mycket av jobbet av att tala för dem.
Kan du göra det?
Ja, det är en explorativ operation,
och ja, Brads röntgen ser bra ut, men om vi har rätt,
och om han har mesenteriell ischemi och åker hem?
Då stryps blodflödet till tarmarna långsamt
och vävnaden dör. Brad får blodförgiftning
vilket leder till så grav chock att när ni inser
vad som händer och ringer ambulansen
är chansen att Brad kommer tillbaka hit vid liv nästan noll.
Du tror att han låtsas. Jag fattar det.
Men den verkliga frågan är: hur säker är du?
Hur säker?
Jag förstår att du är rädd,
men vi har inget val. Du måste opereras igen.
Har ni inte plågat henne nog?
Jag kan höra efter om du kan flyttas till ett annat sjukhus.
Sådant tar tid,
och då ökar risken för infektion eller blodförlust.
Jag vet att du är rädd, men förbandet räcker inte.
-Det måste fixas på riktigt. -Det var som att ligga i en kista.
Jag var levande begravd.
Jag kunde inte prata, inte röra mig.
Bara tanken på din hand inuti mig igen...
Du behöver inte göra något du inte vill.
-Du kan göra det. -Vad?
Du var där.
Du höll dig lugn.
Du var snäll.
Dr. Bailey är mycket mer erfaren.
Hon får inte röra mig.
Du måste lova att hon inte rör mig.
Du kan göra det.
lnte hon.
-Hej! -Hej.
Vad tycks om presenten från Hunt - min chefspresent?
Från Hunt? Jag tänkte köpa en sådan till dig.
Deluxe-versionen, den som visar poängen. lnte, du vet,
-den billiga. -Det där är min stol.
Ja, jag gillar den. Man blir mäktig.
Vilken scen i konferensrummet förut.
-Så ni såg det. -Hela sjukhuset såg.
Vad hände? Hur avsatte du chefen? Och varför?
-Jag vill inte prata om det. -lnte ens med mig?
-Det är inte min sak att berätta. -Se upp.
Jag kommer nog att bli stämd. På min första dag.
-Patienten vaknade på bordet. -Vet du att Lexie låg med Karev
medan jag var i LA och tog hand om min sjuka dotter?
Enligt Meredith gjorde du mer i LA än att passa
-lilla Sloan. -Hon dumpade mig.
Och därför låg du med min exfru?
-Låg du med hans exfru? -Vänta nu, du är ju omgift,
-så varför bryr du dig? -Karevmisstaget kan förlåtas
-under omständigheterna. -Nej.
-Vad? -Är det ett sugmärke?
-Ett födelsemärke. -Det är ett sugmärke.
Cristina och jag...
-...kommer överens. -Ni två passar ihop.
lnte som jag och Lexie. Mycket bättre än Yang och Burke.
Jag förstod mig aldrig på dem. De var för monosyllabiska.
Jag slog vad om att hon aldrig skulle gifta sig. Vann 50 dollar.
-Gifta sig? -Har du inte hört den?
-Den är bra. -Den är inte din att berätta.
Bailey låter mig operera en postoperativ patient med inre blödningar.
Helt själv. Tror du att jag klarar det?
Jag tror det.
Derek säger att du tänker sluta.
Om min mamma var här och såg det här,
då skulle hon klå upp dig för att du ens tänker tanken.
De här tarmslingorna ser också rena ut.
lngenting.
Skit. Jag skrämde dem till en onödig operation på deras barn.
Den var inte onödig. Eftersom vi inte hittade något
är vi ett steg närmare att inse vad som inte är fel.
Vi är också ett steg närmare att förstå vad som är fel.
Det är vad du säger till hans arga föräldrar.
-Jag? -Du skrämde dem till att operera.
Du tar bakslaget. Mer sugning, tack.
-Blodtrycket sjunker. -Han är instabil.
Ge en snabbinjektion, så syr vi ihop honom.
Vi kanske inte har hittat problemet, men något är helt klart fel.
Det är inget som säger att du inte kan operera.
Som sövd vet hon inget.
Jag opererar inte en patient som inte vill det.
Vill hon att en ST-läkare opererar,
då får hon en ST-läkare.
Jag skulle inte låta dig göra det om jag inte trodde på dig.
-Jag kan skada tarmen. -Det gör du inte!
Jag finns där hela tiden.
Dr. Webber var din mentor. Jag kan göra detsamma.
Chefen gjorde det inte på grund av min talang.
Richard Webber ödslar inte tid på vem som helst.
Jag var den sista kirurgen han var mentor åt. Har inte jag talang?
Skynda på nu. Din patient väntar.
Kommer Shepherd att sparka oss?
-Vad? -Vi från Mercy West.
Tror du att vi får sparken? Bör jag börja söka jobb?
-Varför ligger vår son på intensiven? -Hittade ni felet?
-lnte direkt. -Varför har han drän i bröstet?
Ni skulle ju operera buken?
Brad blev instabil under operationen.
Vi satte in en central venkateter, och den kom snett. Lungan började...
-Alex! -Menar du att ni skar
i vår son utan orsak och sedan gjorde mer skada?
-Blod. -Vad?
Det är blod i dränet.
-Hämta akututrustning och handskar! -Han har förlorat 700 milliliter blod!
-Vad händer? -Sir, ni måste gå nu!
-l helvete heller! -Vad händer?
Han chockar! Sök kardiologen och Robbins.
-Vi hinner inte vänta på kardiologen. -Vad fan händer?
Jag måste öppna. Skalpell!
Herregud!
Bort från vår son! Låt vår son vara!
Hjärtfrekvensen minskar!
Mer sugning!
Där! Jag tror jag har den.
-Vad hände? -Han förlorade två liter blod
på fem minuter. Jag hittade nog orsaken,
för blödningen lugnade sig.
Kom. Vi åker till operationssalen.
-Sök Cristina Yang. -Genast, doktorn.
Vänta. Vänta...
-Det är Teddy! -Och?
-Du assisterar inte henne. -Nej, men...
Gå inte. Hon har en annan ST-läkare i dag.
Stanna här med mig.
Gå inte.
Snälla.
Okej.
-Vad händer? Hur mår han? -Det är kritiskt.
Han har ett rupturerat aortaaneurysm.
Man upptäcker dem nästan aldrig, men Karev kan ha utfört ett mirakel.
Bra gjort, Karev.
Jäklar.
Var är Yang? Jag behöver hjälp.
-Ska jag assistera? -Dr. Altman, jag är här.
-Hon väntar på Yang. -Jag vet.
Jag vet att jag inte är Cristina Yang.
Det har du gjort klart, men om du ger mig en chans...
Jag har bra händer. Jag klarar det här.
Jag kan hjälpa till.
Sätt en kanyl i lårbensartären och venen, sedan kyler vi ner honom.
Vi har 30 minuter på oss, annars är det slut.
Tarmen ser bra ut.
Bra. Kolla anastomosen och fortsätt. Är allt fortfarande okej?
Blodtrycket är stabilt, BlS-nivån är 45. Hon sover djupt.
Precis som när du frågade sist. För två minuter sedan.
Anastomosen ser ren ut. Tarmen är intakt.
Bra, hämta ny väv.
Jag läser faktiskt inte Architectural Digest i operationssalen.
Tidningen jag läste förut?
Det var Journal of Clinical Anaesthesia.
-Om du undrade. -Det gjorde jag inte.
Redo för väven. Sutur, tack.
Ta en rejäl bit av bindvävshinnan.
Jag gillar inte att sitta ner på jobbet.
Det är inte bra för ryggen och jag vill hålla mig i form.
Jag vill kunna lyfta mina hinkar med pengar.
Jag skriker när jag är rädd. Andra kvider, jag skriker.
När hon vaknade var det ett av de hemskaste ögonblicken i mitt liv.
Därför skrek jag. Sedan skrek jag lite till. Det är vad jag gör.
-Var det en ursäkt? -Så nära jag kan komma.
Hej.
-Snyggt hudgraft. -Tack.
-Jag pratade med Lexie... -Varför?
När? Varför pratar du med henne?
-Hon kom till mig. Och... -Gör inte så här.
Du är min vän. Ta inte hennes parti.
Jag väljer inte sida, men hon sa vettiga saker.
Hon dumpade mig och hade sex med Karev.
Hon säger inget vettigt!
-Är du inte lite...? -Arg? Sårad? Äcklad?
Hycklande? Chauvinistisk? Omogen?
Hon dumpade mig! lnte tvärtom!
Hon dumpade mig för att jag ville ta ansvar för min dotter.
Du vet hur stort det var för mig,
och hur mycket jag ville ta det steget med Lexie.
Det är inte jag som är omogen!
Och du fick mig att paja mitt hudgraft!
Leslies operation är över.
-Hur gick reparationen? -Bra. lnga komplikationer.
-Meredith gjorde ett utmärkt jobb. -Bra.
Goda nyheter.
-Hur mår advokaten? -Advokaten är kvar.
-Han dreglar. -Jäklar.
Tuff första dag, chefen?
-Tuff första dag. -Nio gånger av tio
kan man undvika en stämning genom att be om ursäkt.
Folk gillar att bli hörda, att bli respekterade.
Och de gillar att få en ursäkt. Så brukade Webber lösa saker.
Han skulle gå in på hennes rum så fort hon vaknade
och be om ursäkt.
-Dr. Altman? -När jag söker dig
-väntar jag mig ett svar. -Jag vet. Förlåt, jag var...
Jag hade ett rupturerat aortaaneurysm...
-Ett rupturerat aortaaneurysm? -Jag trodde att jag åtminstone
kunde lita på att du var professionell.
Är allt okej?
Dr. Altman, förlåt. Du har rätt.
Det ska inte upprepas. Jag skulle ha svarat.
Nej, vänta...
Det var inte Cristinas fel. Jag hade en trauma-grej...
Jaha? Nu har du något att säga?
Vet du vad?
Glöm det.
-Vad? -Vad försöker du göra mot mig?
Jag... Cristina...
Kom igen!
-Aortan brast? -Det här är otroligt.
-Hur såg ni inte det? -Hjärtsymptomen blev till
buksmärta, vilket är extremt ovanligt.
Det är nästan omöjligt att diagnostisera.
Men det viktigaste är att Brad mår bra.
Bra?
Han har slangar i sig... Det kallar ni ''bra''?
Allvarligt talat! Ditt barn lever tack vare oss.
-Karev! -Om ni fått bestämma
hade ni åkt hem, aortan hade brustit, och han hade dött.
Tänk så mycket skola han hade missat!
Karev! Nu är vi klara.
Ursäkta mig. Kom med här.
Var snäll och försvinn, Bailey.
Jag vill inte att du ser mig så här.
Alla har sett dig så här hela dan.
Jag vet inga detaljer, jag vet inte vad det är med dig.
Men du kan inte sitta här längre. lnte så här.
Jag kan inte ge dem det här.
Shepherd. Jennings.
Om jag gör som de vill, då erkänner jag att de har rätt.
Att de gjorde rätt.
-Att de har rätt om mig. -Rätt om vad?
De vill att jag säger att jag är alkoholist.
Är du det?
Ja.
Men skriver jag under här, då måste jag sluta dricka.
Och rehabilitera mig.
Jag tror inte att jag är redo för det.
Drickandet är det enda jag har kvar.
Du är bättre än såhär. Jag har sett dig vara bättre.
Du vinner, och slår dem
genom att sluta kämpa emot. Sedan blir du bättre.
Bli den man jag alltid har vetat att du är.
Du är chefen.
Var chefen.
Vill du bli pediatriker får du inte vara så känslig.
-Det ingick ju i jobbet? -Det är skillnad
på att tala för små människor och att skrämma slag på föräldrar.
Du är bra med barn, jag ser det. Du har bra händer, bra instinkt.
Det visste vi redan. Du är mycket duktig
på att tala för patienten.
Men innan du är förälder,
innan du haft vaknätter med ett skrikande spädbarn
eller handskats med en terrorist till unge
eller uppfostrat en ljugande tonåring, då får du inte döma föräldrar.
Du måste tala för barnen,
men du får inte skrämma slag på rädda föräldrar.
-Fattar du? -Ja.
Bra. Gå och be familjen om ursäkt.
Karev?
Du räddade killens liv.
Hur känns det?
Toppen.
-Rätt hårt, va? -Ja.
Välkommen till pediatriken.
Jag vet att dagen varit lång och att ni vill gå hem,
men det känns som om vi började lite fel i morse.
Jag förväntar mig inte att ni ska lita på mig direkt.
Men ni ska veta att jag litar på er.
Därför ville jag komma hit och...
...be om ursäkt.
Mrs Wilson, har du tid ett ögonblick?
Jag vill klara upp en del.
Jag vill ge er era jobb tillbaka.
Jag måste skära ner framöver,
men ni förtjänar en chans.
-Herregud! -Tack, dr. Shepherd.
Tack!
Jag är varken för eller emot sammanslagningen.
Detta är en ny början för oss alla.
Jag tänker inte på det förflutna.
Jag försöker förstå dig.
Du använde dig av sex för att få mig eftergiven.
-Nej... -Du använde dig av sex
för att få mig undergiven, och jag gick med på det, för det var så bra
-och ditt ego var sårat. -Jag försöker.
Jag försöker förstå dig. Jag försöker lära känna dig.
Jag försöker... älska dig.
Jag vet inte hur, för du ger mig ingenting.
Så du försökte brännmärka mig? Som boskap?
Jag försöker!
Jag känner dig inte, för du ger mig ingenting.
-Jag ger dig allt. -Burke?
-Vad? -Burke. Preston Burke.
Ni var förlovade, ni gifte er nästan. Varför blev det inte så?
Nej... Det här gör vi inte.
Där ser du. Du ger mig ingenting!
Jag kanske använde sex för att få dig undergiven.
Jag kanske försökte knyta an.
Jag försöker med vad som helst, men du måste ge mig något tillbaka.
-Burke är oviktig. -Som jag blir om tre år?
-Det var orättvist. -Jag försöker älska dig.
Varför låter du mig inte göra det?
Burke...
Burke var...
Han tog något ifrån mig.
Han tog små bitar av mig.
Små bitar, över en lång tid. Så små att jag inte märkte något.
Han ville att jag skulle bli något jag inte var.
Och jag gjorde mig själv till det han ville.
Jag var mig själv, Cristina Yang, och sedan, plötsligt
så ljög jag för hans skull, riskerade min framtid,
och gick med på att gifta mig, ta på mig ringen och stå brud.
Sedan stod jag där i brudklänningen, utan ögonbryn,
och jag var inte Cristina Yang längre.
Och till och med då skulle jag ha gift mig med honom.
Jag förlorade mig själv.
Och nu...
...när jag äntligen är mig själv igen...
...då kan jag inte...
Jag älskar dig. Mer än jag älskade Burke.
Jag älskar dig. Och det gör mig livrädd.
För...
...när du bad mig strunta i Teddys sökning,
då tog du en bit av mig.
Och jag lät dig göra det.
Och...
...det kommer aldrig...
...att hända igen.
Jag siktar mot framtiden.
-Mår du bättre? -Lite.
Det här fungerar inte för mig.
Vårt sjukhus har så mycket att erbjuda.
Jag tänker ära Richard Webber och hans arbete.
Inte göra det ogjort.
Tack, Richard.
Jag är ledsen.
Därför kännerjag mig både ödmjuk och hedrad
inför att bli er nya kirurgchef.